Sagfører Skjold Hansen prøver stadig at stoppe Mads Skjern -
- ved at finde bevis på, -
- at han gennem den korrupte byrådssekretær Lund -
- er kommet uhæderligt til arealet ved banen, -
- hvor Skjerns nye konfektions- fabrik er bygget.
Byrådssekretæren prøver forgæves at presse penge af Mads.
Skjold Hansen forsøger at presse oplysninger af byrådssekretæren, -
- men uden held.
Bankdirektør Varnæs får meddelelse fra sin tidligere veninde om, -
- at hun venter et barn.
Han må hjælpe hende til at få det fjernet.
Korsbæk får besøg af et turnerende teater.
Blandt skuespillerne er Vicki, der var gift med Arnesen, -
- den manufaktur-handler, der blev udkonkurreret af Mads.
Da Vickis hund bliver syg, -
- kommer hun i forbindelse med grisehandleren, -
- der tager hende og hunden med hjem.
Dér møder hun Herbert Schmidt, og senere afhentes hun af sin far.
Røde er blevet far til en dreng.
Mads Skjern fejrer Ellens gode skole-resultater -
- ved at forære hende en hest.
Men Katrine køber også en hest til Daniel, -
- der klarer sig mindre godt i skolen.
Mads Skjern og Skjold Hansen får noget at tænke på, -
- da byrådssekretæren er stukket af -
- med kommunens pengekasse og fra sin hjælpeløse kone -
- sammen med indehaversken af chokolade-forretningen.
Én, to, samle.
Op med hovederne...Samle.
Stop...Tak for i aften.
- En kop kaffe? - Næh, mange tak.
Åh, ja...Nu skal jeg.
- Mange tak, fru Violet. - Selv tak.
Skal De ikke betale, frk. Skjold Hansen?
- Jeg har ingen penge med. - Nå, ikke.
Skjold Hansens mangler jo ikke penge.
Nej, men de glemmer at tage dem med.
De fleste har betalt.
Ja, det er kun de rige, der skal have kredit...
Beklager, men De kom for sent.
- Måske en anden gang? - Man véd jo aldrig.
Inger..?
Frk. Jørgensen, er De ikke i Haslev?
Min søster syntes, jeg skulle holde ferie.
Ja, det kan vi alle trænge til.
- Og den vil De holde her? - Ja...
- Kender du værten? - Hvordan?
- Du kom derindefra? - Jeg ville bo her, men...
Er det ikke Arnold?
Goddag, frk. Jørgensen. Er De i byen?
Frk. Jørgensen har ferie.
- Går I med hjem? - Nej tak, mor.
- Jeg må også hellere... - Næ, du går med hjem.
Hr. Schwann og jeg får altid noget lækkert på betalingsdagen.
- Min kuffert er hos portieren. - Den henter jeg.
Kom, Inger.
Man skulle tro, De havde taget Deres søster med.
- Så tung den er. - Jeg har været langt omkring...
Er det stadig ham?
De breder sig overalt. Hvad mener De om dét der?
Hvis alle dine elever er så dygtige.
Gid det var så vel.
Alle de umusikalske børn... At du kan holde det ud.
For 4 kr. i timen lærer man at vende det døve øre til.
Jeg kan ikke holde ud at høre mig selv spille.
Hvorfor spiller du ikke sammen med Hans Christian?
Ja, nu far ikke har alt det overarbejde mere.
Undskyld, men...
Der var noget, jeg ville sige.
Ja, Laura?
Måske kan vi få Agnes igen.
Agnes? Men barnet...og manden?
Han skal til Spanien.
Er det ikke dér, der er borgerkrig?
Han skal ned og slås med tyskeren.
Men hvorfor i Spanien?
Det er tyskeren, der bor hos grisehandleren i Korsbæk Huse.
- Hvorfor kan de ikke slås her? - Mor, de skal i krig sammen.
Mod fascisterne.
Det kommer der af at gifte sig med en bolsjevik.
Har hun været her?
Hun har siddet og tudbrølet nede i køkkenet.
Sikke tider.
Det er jo godt, at nogen gør noget ved det.
Hvis den lille kunne komme ud i haven eller i værelset...
- Hvis fruen vil have Agnes igen? - Det vil være en sand lykke.
- Så kommer vi af med Doris. - Den so.
Hvad siger du, knægt?
Undskyld, men det er ikke for meget sagt om Doris.
I krig...
Intet er åbenbart så galt, at det ikke er godt for noget.
For hvad?
Hvis du anede, hvor svært det er at få en ordentlig stuepige.
Min søsters butik er én af de mest eksklusive i Haslev.
- Hvordan går det med Arnold? - Han har fået en stor stilling.
Frygteligt, at det er ovre hos ham.
Alt bliver mere og mere frygteligt.
Intet er som før.
Den unge dame, jeg så ham med på Postgaarden?
Det er min niece Ulla.
- En nydelig, ung dame. - Ja, og dygtig.
Hun er bankassistent i den nye bank.
- Først var hun i den gamle. - Hvorfor blev hun ikke dér?
Åh, frk. Jørgensen, hvis De anede, hvad vi har set her i Korsbæk.
- Hr. Schwann! - Ingen bebrejder frk. Jacobsen.
- Frk. Jacobsen..? - Det er Ulla.
Var det ikke for Dem, som plejede hende, -
- så var hun sikkert død.
Jeg bliver vred, hvis De siger mere, hr. Schwann.
Forsyn dig, Inger.
Jeg må hellere få fat på et værelse på Jernbanehotellet.
- Der er så simpelt. - Det er bare for en enkelt nat.
- Ferien er jo forbi i morgen. - Ja.
Der er jo grænse for, hvor længe min søster kan undvære mig.
Og ham her. Betyder han heller ikke noget?
Jo.
Hvad skal der blive af os?
Du har adresserne på kammeraterne i København.
Og du har talt med Laura.
Man skulle tro, jeg forlod dig for en anden kvinde.
Partiet er som en møgmær... De vinker, og du springer.
Og nu skal du slås ihjel.
Inden du ser dig om, er jeg tilbage igen.
Men du kan jo ikke slås?
Hvad véd du om at skyde?
Og kravle i mudder på maven.
Og kaste bomber.
Grave huller i jorden.
Og kravle rundt og lede efter det ben, der er skudt af...
Hvor har du alt det fra?
Det har jeg set i Uge-revyen henne i Kosmorama.
Det eneste, du kender til at slås, var, da du gav Boldt et blåt øje.
- Det var jeg da god til. - Men det gjorde du for min skyld.
Agnes, det her er også for din skyld.
Og knægtens... Og alle andre menneskers.
Det er noget, Herbert har sat i dig.
Herbert og jeg tænker ens.
Herbert kan ikke klaske en edderkop. Han bliver også skudt.
Vist gør han ej.
I kommer hjem uden arme og ben.
Og du mister dit arbejde for nogle vildfremmede mennesker.
Få ind i dit lille hoved, at det er for en sag.
Så kan du køre i rullestol ligesom fru Møhge.
Ja, vi kan blive et flot par.
Tør nu dine øjne.
Du må lade som ingenting, til vi er kommet af sted.
Vil du love mig det?
- Ellers... - Ellers hvad?
Ellers kan du og knægten ikke følge mig til stationen.
Jeg må hellere smøre den madpakke.
Her er til færgen... og til et par dage til.
Pas på, du ikke bliver skudt.
Larsen, så kan I godt køre.
Om jeg begriber dig, tysker. Og du er pacifist?
Der er så meget, du ikke begriber, Larsen.
Jeg kommer igen.
Du ser sgu ikke ud til at kunne slå en flue ihjel.
Det er ikke fluer, men svin!
Så kommer vi næsten i samme branche.
- Kaffe og ostemad. - Så gerne.
Men...så farvel.
Jeg går med. Jeg skal sige farvel til Røde.
- Synes du, det er rigtigt? - Hvilket?
At lokke Røde med, med Agnes og den lille...
Lauritz er sig selv. Han kan ikke lokkes.
Nå, nu kommer her sgu også spædbørn.
- Vi sidder bare lidt. - Der er længe, til toget går.
Sig ikke noget.
Så vidt jeg husker, foretrækker fruen denne drue.
Jeg ser mig ikke i stand til at give den lille bryst.
Hold kæft, Boldt.
Hvorfor kan du ikke nøjes med at være socialdemokrat?
- Boldt, en omgang. - Så gerne.
Ja...
Ja, for dig er det rigtigt.
Jeg skal jo tilbage til seminariet.
Jeg klarer mig.
Men Agnes...
Agnes og den lille dreng. Hvad med dem?
Der er jo en mening med det, vi gør.
Ja, for dig...Men Røde?
Er der nogen mening i, at hun skal slide for andre igen?
Og han mister sin stilling.
Og han kan jo ikke digte.
Véd du, hvornår det slog ned i mig?
I går.
Jeg var til te hos fru Varnæs.
Alle damerne var lykkelige over borgerkrigen i Spanien, -
- for så kan fru Varnæs få sin dygtige stuepige igen.
Det er dér, jeg ikke kan finde nogen mening...
- Mening? - Med det Røde nu gør.
togsignal
Jeg går nu. Lad som ingenting.
Herbert og jeg skal lige et smut over på banen.
Jeg må hjem og se, hvad konen har.
Jeg tager mig af fruen, mens hun venter, Lauritz Jensen.
- De er rejst nu. - Fruen ønsker?
- Ingenting. - Så gerne.
Hvis De vil have det, vil jeg gerne følge Dem hjem.
- Vil De, fru Arnesen? - Kald mig Vicki.
Vi er i samme båd.
Hvor er han sød...
- Hvad hedder han? - Aksel.
Det ville Lauritz absolut have.
- Hvordan gik det, Mads? - De bliver ved med at spørge.
Om hvad?
Om min forbindelse med Godtfred Lund.
De spørger vel alle?
Jeg véd, hvem der står bag spørgsmålene til mig.
Skjold Hansen?
- Han får konen til at snakke. - Hvad kan hun dog sige?
En masse forvildet snak, der giver anledning til spørgsmål.
Hvorfor gav jeg familien kredit? Vidste jeg noget om underslæbet?
Spillede jeg sammen med ham om arealet til fabrikken?
Gav jeg ham penge?
- Vil du ikke have noget at spise? - Jeg fik kaffe og smørrebrød.
- Så har du da prøvet det. - Hvilket..?
At blive bespist på det offentliges regning.
Jeg skylder ikke dem noget.
Jeg er den største skatteyder her i byen.
Det er mig, der skaffer folk arbejde.
- Du er træt, Mads. - Ja.
Men ikke så træt, at de kan rende mig over ende.
De har ingen beviser.
Du skulle aldrig have indladt dig med ham.
Indladt?
Er det strafbart at henvende sig til embedsmænd?
Du gjorde det vel, fordi alting skal gå så stærkt?
- Er det en skam? - Nej, Mads.
Men hvis der følger had og misundelse med i kølvandet, -
- så ender det sådan som nu.
Det her er ikke endt endnu.
Jeg går i seng, godnat.
Hvor er her rart.
De, som er vant til...
Små, beskidte tredjerangs hoteller.
Og et kvistværelse i København.
Det er længe siden, jeg boede bedre.
Når jeg skal læse, skal jeg bo på pensionat.
Kasernen ser da flot ud. Oberstens lejlighed på førstesalen.
Der er ikke så hyggeligt som her.
Og alligevel er han rejst fra os.
Vi havde det så godt.
I morgen skal jeg gå på stationen og fortælle, -
- at de ikke ser ham mere.
Så mister han sin plads.
Jeg kommer igen.
Det hele bliver måske ikke så slemt.
Så kan vi også vise hinanden brevene.
- Godnat, Agnes. - Godnat og tak.
Lauritz, er det dig?
Ja.
Du ser ud, som om jeg er et spøgelse.
Hvor kommer du fra?
Du rejste jo med Englands-toget?
Englands-toget holder i Slagelse.
- Bliver du hos os, Lauritz? - Det ser sådan ud.
Her har vi smørrebrød til flere dage.
Aldrig i mit liv har jeg haft så mange rene sokker.
De skriver stadig om den sag. Hvad er det, de hentyder til?
- Til vores genbo, Mads Skjern. - Hvorfor skriver de det så ikke?
Redaktør Karlsen går på kattepoter. Skjern er hans bedste annoncør.
- Og det ærgrer Skjold Hansen. - Hvorfor det?
Det kribler i fingrene på ham for at få fat på Skjern.
Nu ser det ud til at lykkes.
Ja, Laura?
Det er om Agnes. Hun kommer ikke alligevel.
- Bolsjevikken fortrød. - Det var da et held.
Åh, hvad nu?
Det går ikke med Doris. Hun vasker sig ikke.
Og så skal vi til at avertere igen.
Det var bare det, jeg ville sige.
Tak, Laura.
Hvor mange stuepiger har vi haft siden Agnes?
Jeg duer ikke til det.
Det var helt anderledes i Elisabeths tid.
- Somme tider tænker jeg på... - På hvad?
At jeg er håbløs at være gift med.
Maude...
- Elisabeth havde ret. - I hvad?
Sådan nogen som os kan ingenting.
- Du kan da male. - Kan jeg?
Det sagde Ernst også...
Hvordan skal jeg dog male i det her kaos?
Vi skal bare have én mage til Elisabeth.
Hvor skulle vi dog finde hende?
En husholderske... og en selskabsdame.
- Tror du? - Og så skal du male.
Du bliver en berømt kunstnerinde, der kaster glans over familien.
- Hvor er Røde? - Rødes veje er uransagelige.
Han skal fortælle, hvad der står på postkortet fra Herbert.
Han kan da ellers tale dansk.
Han skriver på tysk. Kan De tale tysk?
Det glemte de at lære os i kommuneskolen i Holbæk.
Spanische Grenze... Det er altså grænsen.
Dörf... Hvad for noget?
Jeg har lovet Katrine at få det oversat.
Måske kan Ingeborg eller Ellen.
Vi er ellers leveringsdygtige i en dame med realeksamen.
Frk. Jørgensen, kan De tysk?
Ja.
Så kan De assistere et par herrer.
- Hr. Schwann, De ønsker? - Det gælder tyveri-forsikringen.
De kan servere mig 3 stykker uspecificeret smørrebrød.
- Og en lys pilsner. -Så gerne.
- De herrer venter. - Jeg skulle lige lægge forklædet.
De skal jo ud at vaske op igen. De to herrer dér.
Der står...
Jeg er via England kommet gennem Frankrig -
- til den spanske grænse. I morgen går det løs.
Mange landsbyer er allerede ødelagt -
- og flere byer halvt i ruiner.
Hjerteligst Herbert.
Som De dog kan. Må vi byde på noget?
Nej tak, jeg har vigtigt arbejde at passe.
Var det ikke?
Den dame, der kunne tysk. Hvad laver hun her?
Åh, ja, hende må De jo kende, hr. Schwann.
Hun vasker op.
- Hvor længe har hun gjort det? - En lille måneds tid.
Det er så den sidste.
Så vil Erik gerne sige godnat.
- Godnat, kammerat. - Din far har åbenbart ikke tid.
Der er noget, jeg vil spørge dig om.
Og det er?
Er det rigtigt, at du ses med Skjold Hansens datter?
lben?
Jo, hende løber jeg ind i nu og da.
Hun har det med at løbe ind i mig.
- Er det med frk. Friis forbi? - Det vil jeg da ikke håbe.
Hun gifter sig jo aldrig med dig. Vi er til grin.
Du tager helt fejl. Jeg er ikke til grin.
Hun vil gerne med, hvis jeg flytter til Fredericia.
Eller et hvilket som helst andet sted.
Bare ikke her.
- Forlader du den synkende skude? - Hvad tror du?
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Om nogen af jer.
Jeg ville muligvis forlade skuden, hvis der ikke var noget i vejen.
- Men nu... - Nu?
Nu bliver jeg.
- Går du? - Jeg har en aftale.
- Farvel, Ingeborg. - Farvel, Kristen.
Vi må tale sammen.
- Det her går ud over børnene. - Det er ikke min mening.
Det er heller ikke mig, der skriver de artikler.
Men du taler ikke med mig.
Du tror jo heller ikke på mig.
Har jeg sagt det?
Gør du?
Det er ikke spørgsmålet.
Men om jeg står sammen med dig eller ej.
Og det gør jeg.
Det må du tro på.
Og så må du også tro på, -
- at så er alt andet ligegyldigt.
Danmarks Radio, København-Kalundborg.
Vi transmitterer nu direkte fra BBC i London -
- Hans kongelige Højhed prins Edwards tale.
Vi stiller om til London.
This is Windsor Castle.
His Royal Highness, Prince Edward...
At long last I am able to say a few words of my own.
A few hours ago I discharged my last duty as King and Emperor...
...without the help and support of the woman I love.
...ich liebe alle Frauen. Mein Herz...
Inger...
- Hr. Schwann fortalte... - Det tænkte jeg nok.
Nu går vi hjem til mig.
Jeg lader mig ikke påvirke af, hvad der står i aviserne.
- Det er helt andre faktorer. - Hvilke?
Forholdet mellem dig og mig er umuligt her.
- På grund af min familie... - Og min.
Måske fordi du forventer andet, end jeg kan give dig.
- Det siger du efter 5 år? - Jeg har forandret mig.
Jeg er ikke den ydmyge tante, du samlede op på Postgaarden.
Vi har begge forandret os.
- Jeg vil have dig, som du er nu. - Vil du?
Vi har altid bare trampet rundt i den her by.
- Hvis vi nu rejste bort? - Det kan du ikke nu.
Bare en ferie. Det har vi da talt om.
Du har aldrig haft tid, når det kom til stykket.
- Så tager jeg mig tid. - Nu? Det kan du ikke.
Så snart nytårs-opgørelsen er overstået...En aftale?
Hvor vil du hen? Amerika, Grækenland, Italien?
Om det så er Tyskland, tager jeg derned for din skyld.
- Vorherre bevares. - Se, hvad jeg vil gøre for dig.
Paris?
D'accord.
Kom.
Nu sætter du dig her.
Det var det eneste arbejde, jeg kunne få.
Men den dag på Postgaarden?
De søgte en oldfrue, men pladsen var optaget.
Men din søster Emmy havde da brug for dig?
Emmy...
I den første tid gik det...
Du skulle vide, hvordan det er at spise nådsensbrød.
Til sidst hadede hun synet af mig.
- Hun har en kæreste. - Skal Emmy giftes?
Han er gift i forvejen.
Han er en af de store i missionen dernede.
Så var jeg i huset... og der måtte ikke snakkes.
- Han ville også have mig ud. - Det kunne han vel ikke bestemme?
Han har sat hende i gang med forretningen.
Og mor, der troede, det var Emmy selv.
Hvor tit hørte jeg ikke om, hvor dygtig Emmy var...
Hun er ikke bedre end Elna Makkegaard, -
- der stak af med byrådssekretæren.
Gud véd, hvad der er blevet af hende?
Hun sagde, at hvis jeg havde spillet mine kort bedre, -
- mens tid var hos Albert...
Skulle jeg have taget penge af Albert?
Næ, du har altid været stolt. Det er ingen skam.
Og hvor har det bragt mig?
Jeg er køkkenpige for 55 kr. om måneden.
Mellem tarvelige mennesker.
- Sådan er jeg endt. - Nej.
Bankdirektør Varnæs søger en dannet dame.
Hvad kender jeg til bank-arbejde?
Til privaten.
En dannet dame, der kan føre hus og være til selskab.
Hvem siger, de vil have mig?
Du har altid givet byens damer en fin betjening.
- Det er 4 år siden. - Sådan noget huskes.
Jo, vist husker jeg Dem, frk. Jørgensen.
Ja, nu får jeg mit tøj i København...
- Må jeg skænke? - Mange tak.
Det var mig, der førte huset hjemme.
Ved siden af arbejdet.
Jeg førte også min søsters hus i Haslev.
Hun har en god forretning.
Synes Deres søster ikke, at De svigter hende?
Jeg er født her i byen. Her har jeg mine venner.
Jeg har selv haft umådelig glæde af min egen søster.
Jeg husker da godt frk. Friis.
Det er en erstatning for min søster, De skal være.
Så, hvis De tror...
Jeg vil gerne arbejde her. Det er et meget propert hus.
Ja, det lægger jeg vægt på, men det kræver opsyn.
Og jeg vil selv gerne gøre mere ved mit maleri.
Lønnen er 100 kr.
Jeg skal vise Dem værelset. Det, min søster havde.
Kom så med de æg.
- Det er Laura og det er... - Hun hedder Esther.
Esther har kun været hos os en uge.
De skal hilse på frk. Jørgensen, som vil overvåge husholdningen.
Alt bliver som i min søsters tid.
- Det kan De da huske, Laura. - Ja, det glemmer jeg ikke så let.
Frk. Jørgensen kan begynde næste mandag.
Så hvis Esther vil gøre min søsters værelse fint i stand...
Det kunne fruen godt have talt om i forvejen.
Nå, der sidder du højt og flot.
Det var pænt af fru Skjern, at jeg måtte få den.
Erik er blevet for gammel til den slags pjat.
Jeg laver kaffe. Pas på, Aksel ikke dratter ned.
Har du hørt, at de har fået husholderske hos Varnæs?
Ja, og hun og Laura er som hund og kat.
Det er fra Ernst.
Han synes, vi skal komme til Schweiz.
Jørgen og Gitte holder jul dernede.
Mon ikke Jørgen skulle se efter sin haltende praksis.
Hans Christian...
Nå ja, men julen bliver sikkert også kold her.
Hvis herren og fruen tillader, så har jeg et spørgsmål.
Kan det være rigtigt, at børnene derovre hænger her?
Hænger her?
De drikker te sammen med vores i køkkenet.
De går i skole sammen og leger sammen.
Men de mennesker derovre?
Sådan var det allerede i min søsters tid.
- Frk. Friis havde jo også... - Hvad mener De?
Undskyld, ingenting. Jeg vil lige se efter Esther.
Nogen hyggespreder er hun jo ikke.
Hun er en ensom stakkel. Måske forandrer hun sig.
Bag dit smukke ydre, banker der et hjerte af guld.
Ja?
De ser ud til at have sans for den slags, frk. Jacobsen.
Vil De anbringe begge dele i en flot kurv med roser -
- og sende det til... Adressen står på kuverten.
- Jo. - Tak, skal De have.
Og tak for julegaven.
Fik De ikke julegave i den anden bank?
Nej, vi fik et glas vin med direktionen.
- Glædelig jul, direktør Skjern. - I lige måde.
Vi får nok også et lille glas efter lukketid.
- Jeg går lige ind. - Iben?...Hvad vil du?
- Aflevere din julegave. - Min julegave?
Det kan jeg slet ikke tage imod.
Hvis jeg nu røber, det er min fars hoved på et fad?
Frk. Jacobsen...et øjeblik.
Kunne De også sørge for en buket til denne adresse?
højt fra træets grønne top
stråler juleglansen
spillemand spil lystigt op
nu begynder dansen
læg nu smukt din hånd i min
ikke rør' ved den rosin
først skal træet vises
siden skal det spises
Peter har den gren så kær
hvorpå trommen hænger
hver gang han den kommer nær
vil han ikke længere
hvad du ønsker skal du få
når jeg blot tør stole på
at du ej vil tromme
før min sang er omme
et barn er født i Betlehem
Betlehem
thi glæder sig Jerusalem
halleluja, halleluja
en fattig jomfru sad i løn
nej, det er ikke sandt for imellem kommer fasten
nu er det jul igen og julen varer lige til påske
nej, det er ikke sandt derimellem kommer fasten
nu er det jul igen og julen varer lige til påske
nej, det er ikke sandt derimellem kommer fasten
Skål, kære fru Violet. Og tusind tak for alt godt.
- Blev der nok? - Rigeligt.
Hos bankdirektørens skulle de have gås.
Men de bliver også 8 med Laura.
Det var sødt af dem at give dig fri.
Der bliver nok at se til.
Når bankdirektøren er i banken til nytårs-opgørelsen, -
- så er der åbent hus.
- Det forestår du? - Ja, hvem ellers.
Herren lægger vægt på, at fruen skal skånes.
Han forguder hende.
Åh, herregud.
- Jeg har lovet Agnete... - I aften?
- Hun kunne vente til i morgen. - Klokken er halv ti.
- Arnold, det er dog jul. - Netop.
- Sagde jeg noget forkert? - Det kunne De jo ikke vide.
Det pigebarn..!
- Hvem? - Den simple damefrisørinde.
Men hvorfor gik frk. Jacobsen ud i køkkenet?
Hun har haft det svært.
Det kunne frk. Jørgensen jo ikke vide...
Hr. Schwann, det er glemt. Og nu har hun den gode stilling.
Jeg går ud og ser til hende og laver kaffe.
Hvad var det, jeg ikke kunne vide?
Fru Violet er imod, at jeg siger det.
Men for pigens egen skyld.
Ser De, den pige var ansat i Varnæs' bank, -
- og dér...
- Godt nytår, Elisabeth. - Godt nytår, min ven.
Endelig alene efter en lang, lang jul.
I familiernes skød.
- Tak for den pragtfulde julegave. - Og tak for din.
Jeg har en nytårsgave, Kristen.
Jaså?
- Vi kan rejse væk. - Ja, vi skal til Paris om en uge.
Vi kan rejse væk fra byen.
Og leve af vores kærlighed til vores dages ende.
Også det.
Du kan få en stilling, der er bedre end den, du har.
I en større bank.
Såh... Hvor ligger så den?
I Kolding, Diskonto-banken.
Den stilling har jeg ikke søgt.
Men den er din, hvis du vil have den.
En fin, gammel familiebank...
Ligesom Korsbæk Bank...engang.
Min far kender familien, og Hans Christian...
Familien kender ikke mig.
Hans Christian har talt med dem.
Hvorfor det?
- For at hjælpe os. - Med hvad?
Vi kan blive gift, Kristen.
- Jeg troede... - Hvad troede du?
Du har altid talt om, at hvis vi kom væk fra byen, -
- så ville vi få det godt.
Og nu kan du få den stilling.
Jeg vil ikke skaffes af vejen af din svoger.
Forstå mig dog, Elisabeth.
Du tillægger Hans Christian motiver, han ikke har.
- Han er et venligt menneske. - Hvad regner han mig for?
Han regner dig for adskilligt mere end din bror.
Jeg regner min bror for en del mere end din svoger.
Jeg taler om moral.
Moral..? Ha, ha.
Er det så morsomt?
Kommer det an på moral, foretrækker jeg også min bror, -
- frem for din hykleriske svoger.
Er du den eneste her i Korsbæk, der ikke véd...
- Foruden din søster vel. - Ved hvad?
At vi i banken overtog stumperne af hans affære med en ung pige.
- Stumperne, ja. Hvorfor tror du? - Hvad er det, du siger?
Hun havde været igennem en foster-fordrivelse.
Forårsaget og betalt af din 'moralske' svoger.
Det er strafbart at sige sådan noget.
- Spørg ham. - Det er onde rygter.
Der er hold i dem...Til forskel for rygterne om min bror.
Tilgiv mig.
- Det var den nytårsaften. - Det angår ikke os, vel?
Det må det ikke. Elisabeth, bliv ikke vred.
Jeg er meget træt. Jeg vil gerne hjem.
- Elisabeth... - Jeg vil gerne hjem.
Esther, De må hellere gå stuerne over igen.
Jeg har brug for Esther her.
Hvis fru Varnæs stryger en finger over flygelet...
Hørte De, Esther!
- Tør det af selv! - Hvad siger De..?
- De kan stole på... - At hvad?
Fru Varnæs skal få besked! Deres næsvished...
Nu går jeg selv op og siger det!
Om en time begynder nytårs-visitten!
Ja! Og De skal ikke genere os i vores arbejde.
- Esther og jeg...Vi siger op! - Sådan noget må De ikke sige.
- Jeg vil ikke finde mig i mere. - Nu igen.
Vi må alle bære over med frk. Jørgensen.
Det er Deres sag, men jeg har fået nok!
Gæsterne kommer om en time.
Jeg har anrettet til 500 visitter i det her hus, -
- så frk. Jørgensen skal ikke lære mig noget.
Nu går jeg i banken, før det bryder løs.
Laura siger op igen.
Og det gør Esther også.
- Kan du ikke gøre noget? - Ikke nu, min ven.
Vi taler om det i aften.
Fruen må fjerne hende fra mit køkken.
Sig, hun skal komme herop.
Jeg er frygtelig ked af, at jeg ikke kan være hjemme.
De skal ind til fruen!
Godt nytår.
Hvor er I fine.
Godt nytår, frk. Jørgensen.
- Godt nytår, de damer. - Tak, i lige måde.
Godt nytår.
Tak.
Nå, og vi der troede, vi kom først.
Fru Skjold Hansen har lben med.
Så ved fru Skjold Hansen, hvor hun har hende.
- Hvem? - Datteren.
Bliv ikke forskrækket, der kommer mere ungdom.
Obersten har Vicki med.
Vicki har juleferie fra seminariet.
Fru Skjold Hansen, det er frk. Jørgensen, -
- som hjælper os med husførelsen.
Iben, sæt Dem her. De kender da Vicki?
Ja, fra tennisklubben.
Dér har vi jo Vicki.
- Velkommen. - Tak, godt nytår.
- Velkommen. - Tak, fordi De ville se mig.
Det er længe siden.
Hun har haft sit at se til med tyskeren.
- Glædeligt nytår. - I lige måde, oberst Hachel.
I er blevet dobbelt så store.
- Goddag, fru Møhge. - Hvor er Albert?
Albert er jo død, mor.
Forretningen går ellers godt. Folk render ind og ud.
- Nu er der bank. - Sludder. Det er den anden side.
Nu er frk. Jørgensen hos os. Sæt dig, Vicki.
- Vil De give fru Arnesen. - Jeg kalder mig Hachel igen.
- Hvordan går det, lben? - Jeg fordriver tiden.
Iben falder vel til ro.
- Mor mener bliver gift. - Det skal man aldrig for tidligt.
Ægteskabet er da kvindens bestemmelse.
Det er noget, de bilder os ind, lben.
Jeg var 20, men nu...
- Jeg har aldrig haft det så godt. - Bravo.
Frk. Jørgensen? Konsulen trænger vist til en cigar.
- Hvor blev frk. Jørgensen af? - Hun gik op på sit værelse.
- Bad De hende ikke komme ned? - Det nægtede hun.
- Jeg vil tale med hende. - Ja.
Synes De ikke, at De skylder mig en forklaring?
Det blev bemærket, at De smækkede med døren.
- Skulle jeg høre på den simple tøs? - Er det en gæst, De hentyder til?
De véd lige så godt som jeg, hvem jeg mener.
Hun siger, at hun aldrig har haft det så godt.
Hun har ikke altid haft det let.
Let..! Hun ødelagde Albert.
Hans liv, forretningen. Mit liv...
En lille, ung kone kan ikke ødelægge nogens liv.
Eller en forretning.
Hr. Arnesen havde selv skylden.
Jeg har kendt Albert bedre end nogen anden.
Min mand har kendt Albert ...hr. Arnesen lige så længe.
Og han holdt meget af ham, men han var udygtig.
Og ikke let at være gift med.
Kan den ene ikke være lige så god som den anden?
Hvad mener De? Jeg vil ikke bytte.
Albert har i hvert fald ikke været sin kone utro.
Vi må slutte samtalen her. Jeg er træt og jeg...
I morgen må vi have en samtale om Deres forbliven.
Jeg tror ikke, at...
Albert gik ikke ind for foster-fordrivelse.
Min søsters meninger deler vi ikke.
Hr. Varnæs ser anderledes på det!
Hvad i alverden mener De?
- Året er bedre end ventet. - Ja, alting ordner sig, hr. Stein.
Vi har fået flere af håndværker-kunderne tilbage.
- Det er rygterne. - Ja, han er hård, Skjold Hansen.
Hallo?
Jo, men...
Et øjeblik.
Det er til Dem, hr. bankdirektør. Hjemmefra.
Sidder du her?
Jeg troede, der var noget i vejen.
At du var gået i seng.
Hvorfor det?
Laura ringede jo.
Så er alting jo godt.
Jeg vil gerne spørge dig om noget, frk. Jørgensen har fortalt.
Nu ikke frk. Jørgensen igen.
Hun siger, du har været indblandet i foster-fordrivelse.
Det kvindemenneske! Har hun sagt det til dig?
Ja...Passer det?
Jeg beder dig bare om at være ærlig.
Er det sandt?
Er det?
Ja.
Med én fra banken?
- Sagde hun også dét? - Hun talte om overarbejde.
Du havde en del overarbejde engang.
Ja, det var med én i banken.
Det er ovre nu. Det holdt op.
Hun er der ikke mere. Det er forbi.
Det var dengang, alting var så forfærdeligt.
Den nye bank og...
Og det herhjemme.
Det har jeg ikke sagt.
Maude, du kan ikke bare sidde dér og...
Jeg sidder udmærket.
Jeg kommer til at tænke over, hvad jeg vil.
Du vil da ikke?
Du kan ikke...
Børnene?
Og vi hånede Elisabeth, -
- da hun støttede den læge, der kom i fængsel.
Det var måske ham?
Det var så frygteligt.
Ja, det må det have været.
Især for kvinden.
Er du sikker på, du ikke vil i seng?
Hvad skal jeg dog dér?
Lad mig sidde i fred.
Jeg ringer efter doktor Hansen.
- Nå, patienten er ikke i seng? - Jeg fejler ikke noget.
Jamen..?
Min kone har haft et ubehageligt opgør med frk. Jørgensen.
Det er ovre nu.
De oplevede hende jo selv i eftermiddag.
- Hvor er så frk. Jørgensen? - Jeg formoder på sit værelse.
Maude, tilgiv mig.
Giv mig tid til at tænke.
Du kan ikke bare sidde sådan.
Nej.
Jeg rejser.
- Hvorhen? - Et eller andet sted.
Vi kan begge to rejse...
Men alene? Det har du aldrig prøvet.
Der er så meget, jeg aldrig har prøvet.
Jeg kan spørge Elisabeth.
Hvad vil du sige til hende?
Det ved jeg ikke endnu.
Hvor meget var der i den her flaske i morges?
Mit hårvand..? Den var næsten fuld.
- Hun har drukket det. - Åh, Gud.
Doktor Hansen ringer efter ambulancen.
Tag dig dog sammen.
I aften er det et held, at børnene er derovre.
Doktor Hansen kommer også til at gøre noget ved min mand.
- Hov hov. - Undskyld, hr. Schwann.
Ja, vi går i fare, vi, der går fra dør til dør.
Se, konsul Holms store køter.
Apotekerens dobermann...
I Damernes Magasin lagde hundene sig for mine fødder.
Nu er de forvandlet til en flok glubende varulve.
- Har De set det her? - Til fru Godtfred Lund..?
Det er et held, hun stadig bor på adressen.
- Frimærket er fra Brasilien. - Du godeste...Et livstegn?
Jeg gad nok se hendes ansigt.
En skam, at jeg skal den anden vej...Undskyld.
De har lukket for lyset og for gassen.
- Et stearinlys? - Lige meget...Brevet.
- Han er i Brasilien. - Hvad skriver han?
At vi skal tilgive ham.
Og så er der det papir om arealet ved jernbanen.
Han har skrevet noget bagpå.
Men i brevet står, at jeg skal give det til Dem, -
- og så vil De hjælpe os.
Politiet ved ikke noget om dette her?
- Nej...Vil De hjælpe os? - Nu får vi se.
De tager huset i næste uge, og fogeden har hentet møblerne.
Og drengene har taget arbejde i København.
Hvad skal der blive af os?
- Her er foreløbig 200 kr. - Tak.
Kære Kristen! Jeg ringede for at fortælle, -
- at jeg rejser til Schweiz med Maude et stykke tid.
Måske er det også godt for os. Vi trænger til at tænke os om.
Din Elisabeth.
Iben? Er det dig?
Der er noget, jeg vil fortælle, selv om far vil slå mig ihjel.
- Dine påskud... - Det er ikke noget påskud.
Far har fået det papir, der blev væk på Rådhuset.
- Hvor har han det fra? - Fra byrådssekretæren...
- Hvorfra? - Fra Brasilien.
Bagpå har han skrevet, at din bror har betalt ham for at gemme det.
- Det er løgn. - Det står der.
Far har siddet og viftet med papiret. Han er i ekstase.
Hvorfor kommer du til mig bag din fars ryg?
Dig elsker jeg jo.
- Er det..? - En stævning.
Det var jo at vente efter det, Kristen fortalte.
En stævning?
Skjold Hansen på fru Møhges vegne.
Mod dig?
Primært mod Korsbæk Kommune, men også mod mig.
Kommunen bliver vasket hvid under sagen.
- Hvad så? - Så ruller skandalen.
Fra og med den 20. januar.
Hvad siger højesterets- sagfører Øster?
Det nytter ikke noget.
Jamen du har skaffet arbejde i byen?
Fabrikken... De kan da ikke rive den ned?
Nej, men de kan tvinge mig væk fra den.
Fra forretningen og banken...
Skandalen...
De vil af med mig.
Mads...
Hvorfor skal jeg straffes på den her måde?
Har jeg ikke altid..?
Jeg har ikke fortjent det her.
Mads...
Mads, tror du, Vorherre blander sig i det her?
- Tror du ikke på Gud? - Jo, det gør jeg vel.
Men ikke på én, der tager sig af forretninger.
Krige...
Valuta-centralen...
Jeg tror på én, der tager sig af noget, -
- der rigtig betyder noget.
Betyder noget?
8 års arbejde! Betyder det ingenting?
Jo, Mads, men ikke mest.
Vores navn? Dit og mit og børnenes?
Vores gode navn, som nu skal trækkes i skidtet.
Vi kan kalde os Andersen igen.
Hvad betyder sådan noget for dig?
Det betyder noget...
Det betyder alverden for mig at se dig i øjnene -
- og få at vide, at du elsker mig.
- Hvad skulle jeg gøre uden dig? - Ingenting.
Du skal aldrig gøre noget uden mig.
Det lover jeg dig.
Agter De at slæbe tante Møhge ind i civilretten?
Ja, med rullestol og det hele.
Bare det ikke medfører sager om injurier og bagvaskelser.
Denne gang har jeg beviser!
Fra civilretten ryger han lige over i kriminalretten.
Sagde jeg ikke, at vi bare skulle vente og lure...
Ja, goddag...ja...
Jo...ja...
- Det er til Dem...Fruen. - Hvad er der, Musse?
Hva' fanden, Musse, er huset brændt?
Hvad siger du?
lben?
- Jeg ved, De ikke vil forstyrres. - Og så?
Skjold Hansen står derude. Det er vigtigt.
- Hvad vil han mig? - Skal jeg vise ham ind?
De ønsker?
Må jeg sætte mig?
Sagen er trukket tilbage.
Såh?
Jeg har givet meddelelse om det til dommerkontoret.
Hvorfor det?
Sagen hviler på et for løst grundlag -
- med hensyn til Omegns Bankens engagement -
- i byrådssekretærens økonomi.
Det sorterer ikke under mig. Min bror er direktør for banken.
Jeg er afskåret fra at tale med Deres bror.
Han er rejst væk med min datter.
De har giftet sig.
Det kommer bag på min kone og mig.
Også på mig.
Men jeg elsker min datter, -
- selv om hun altid har gjort, hvad der passede hende.
Ja, vi elsker jo vore børn.
Netop, ja.
- Hr. Skjold Hansen... - Ja?
- De lovede... - Hvilket?
- At hjælpe mig. - De fik 200 kr.
- Huset kommer på tvangsauktion. - Hvad kan jeg gøre?
Godtfred skrev, at når De fik det papir, så ville De hjælpe.
De skulle tie stille med, hvad Deres mand skrev.
Ellers kan De risikere en sag for bagvaskelse.
Hvad skal jeg gøre?
Hvis jeg var i Deres sted, ville jeg forsvinde ud af Korsbæk.
Tusind tak for gaven, mor.
Også fra Laura og mig.
- Så lyst her er. - Ja, nu kommer foråret.
- Fik du malet? - Ikke noget særligt.
Der skete noget hele tiden.
Jørgen og Gitte rejste i sidste uge.
- Og du kender jo Ernst. - Ikke ret meget.
Men jeg kan forestille mig, at der sker noget.
- Hvad er der så sket her? - Ikke noget særligt.
Iben er da blevet gift.
- Med tyskeren? - Nej, det er...
Med Daniel og Ellens onkel, den anden bankdirektør.
Hvorfor kan du aldrig holde din mund, Regitze?
Ulrik, gå ud og hent Regitze. Der er ikke noget at være ked af.
- Jeg troede, du var i banken. - Jeg kørte bare Elisabeth hjem.
- Så roligt hun tog det. - Med Elisabeth ved man aldrig.
Nu er der da en ende på det.
Ja.
Det måtte vel ske før eller siden.
- Og du selv..? - Ernst virker som en kur.
Man kan ikke fejle noget, når han er i nærheden.
- Og alligevel kom du hjem? - Ja.
Tak, Maude. Det var tappert af dig.
Tappert? Jeg manglede mod til at blive væk.
Sådan bliver man nok af at bo for længe i Korsbæk.
- Men noget har jeg da lært. - Af Ernst Nyborg?
Ja, men også af dig.
Jeg må hellere få pakket ud.
Maude, vent.
Der er noget, jeg har villet spørge om.
Om hvad?
Om du har tilgivet mig?
Ja. Vi taler aldrig mere om det.
Og alt kan blive som før?
Meget kunne nok blive helt anderledes, -
- hvis vi tør.
Jeg hørte, De var kommet hjem, så måske er der brug for en læge?
Jeg tog medicinkassen med.